Inte så sällan hör man myten att autism innebär avsaknad av känslor, men det hade inte kunnat vara mer fel! Myten har troligen uppkommit av att vi autister ibland visar våra känslor på ett annat sätt än förväntat och kan ha ett avvikande kroppsspråk. Alla autister ler inte i samma situationer där många andra människor ler och gillar inte att kramas, men det betyder inte att autisten skulle sakna känslor. Hen visar bara inte det för omgivningen på ett sätt som förväntas.
Blev beskylld för att sakna känslor
När min exman och jag var gifta och det utfördes terrorattentat i hans hemland hörde jag det på nyheterna men sade ingenting. Jag blev beskylld för att sakna känslor, men jag hade ingen aning om att det förväntades av mig att jag skulle säga något. På motsvarande sätt förväntade jag mig inte att halvbekanta och grannar skulle beklaga sorgen när min farfar gick bort. Det enda jag förväntade mig var att de inte skulle skratta åt min sorg vilket de såklart inte heller gjorde, men samtidigt förväntade jag mig inte att någon skulle säga något. Att man i sådana situationer förväntas säga ”jag beklagar sorgen” är något som jag senare har lärt mig, men bara för att jag inte sade det tidigare betyder det inte att jag inte skulle varit ledsen för andras skull!
Vi känner olika
Som autist kan jag däremot känna helt andra känslor än vad de flesta andra människor gör trots att vi befinner oss i samma situation. Jag tyckte att det var underbart med social distansering under pandemin eftersom jag älskar att vara för mig själv. Att jag inte saknade sällskap betyder inte att jag saknar känslor utan jag är precis vem som helst glad när jag får syssla med något jag tycker är roligt och mår dåligt när så inte är fallet. På motsvarande sätt har jag känt mig ledsen och nedstämd när jag behövt delta i vissa sociala sammanhang så som jobbmöten och konferenser samtidigt som de flesta andra har känt glädje. Att jag inte delar deras känslor i dessa situationer betyder bara att vi känner olika!
Känner inte rastlöshet
Jag kan bara komma på en känsla som jag tror mig vara inkapabel till att känna, nämligen rastlöshet! Jag har ingen aning om hur det känns att vara rastlös eftersom jag aldrig varit det själv. Andra har beskrivit den känslan för mig, men då jag aldrig känt rastlöshetskänslan själv kommer jag aldrig kunna förstå fullt ut hur den känns. Men på samma sätt som jag inte vet hur det känns att vara rastlös kan de flesta andra människor inte förstå glädjen och lyckan med att sysselsätta mig med specialintressen, ett beteende som är typiskt vid autism. Vi är olika, men det betyder inte att någon av oss skulle sakna känslor!
En autist kan känna starkare känslor
Slutligen är det viktigt att känna till att många med autism påstår sig känna betydligt mer än vad de flesta andra människor gör och ha starkare känslor. Jag misstänker att det kan ligga något i det! Psykologen Bo Hejlskov förespråkar ju lågaffektivt bemötande just av anledningen att en autist kan bli otroligt påverkad av andras känslor vilket i sin tur kan leda till problembeteenden. Så nej, vi med autism saknar inte känslor!
Skriv en kommentar eller läs andras kommentarer till det här inlägget. Genom att skriva en kommentar accepterar du mina kommentarsregler.
Man kan boka mig för en föreläsning, köpa min bok, fråga mig om autism och följa min blogg.
Var inte rädd att be om hjälp om livet känns hopplöst! Här är en lista på stödlinjer och telefonjourer som du kan kontakta om du behöver stöd. Ring 112 om du har allvarliga suicidtankar.
![](https://usercontent.one/wp/paulatilli.se/wp-content/uploads/2020/10/Paula-Tilli-973x1024.png?media=1698535692)
Boka en föreläsning med mig
Kontakta mig via kontaktformuläret om du vill boka mig för en föreläsning om autism. Läs mer om mig och mina föreläsningar här.
Reklam för min bok
”Viktig bok, att höra om trötthet och svårigheter, samtidigt som stor fokusering inte behöver vara dränerande. Boendestöd är inget att skämmas för, även om man verkar välfungerande.”
-Eva, mamma till vuxen Aspergare, 5 juli 2022
Min bok Att vara vuxen med Aspergers syndrom finns att köpa på Bokus (pris 275 kr, fri frakt) och Adlibris (pris 275 kr, frakt okänd).
Fråga mig om autism
Använd frågeformuläret om du vill ställa en autismrelaterad fråga till mig. Här hittar du mina svar på tidigare frågor.
Följ min blogg
Följ gärna min blogg via push-aviseringar (den vita bjällran med blå bakgrund). Man kan också följa min blogg via Facebook, Instagram eller RSS. Bloggen finns också som app till Windows, Mac och Linux samt Android.
Senaste svar på alla blogginlägg
Ja, jösses, jag är alldeles virrig för jag är mitt uppe i min process. Jag har dock börjat att tänka…
Nu äter jag aldrig ute längre, men jag gillade verkligen McDonalds. Brukade alltid ta tre cheeseburgare och en mellancola vid…
Jag tror absolut att många autister tar professionellas råd på allvar, särskilt unga vuxna. Jag har också gjort det misstaget…
Jag antar att Max och liknande snabbmatsrestauranger inte anses vara fina nog för sådana tillfällen, men hade jag fått bestämma…
Är det inte så också att en hel del autister tar professionellas råd, uppmaningar på alltför stort allvar? Om vad…
Faktiskt enormt tillfredställande att ensam få lägga 100% fokus på att bygga sitt ”koordinatsystem” över området. Gjorde det kvällstid när…
Håller helt med dig, Kane!
Wow! Det hade jag aldrig orkat med.
Det där med body doubling är intressant. Metoden kan absolut funka OM npf:aren skjuter upp viktiga saker p g a…
Jag önskar också det fanns fler lärare som du! Och människor rent allmänt.
2 svar på ”Nej, vi med autism saknar inte känslor”
Intressant för jag känner igen mig i så oerhört mycket annat du skriver, men jag är rastlös i stort sett alltid. Känner mig ständigt understimulerad. Och jag måste resa på mig och gå fram och tillbaka en stund och sen sätta mig igen osv. Därför kommer jag inte igång med någonting. Men det är väl också så att det är oerhört viktigt för många män att göra, göra, göra. Om jag slutar göra saker mår jag dåligt och blir rastlös och får ångest. Jag måste lyckas, måste åstadkomma någonting, måste ha något att kämpa med, sysselsättning, sysselsättning, sysselsättning…
Jag var alldeles nyligen i Bukarest och de första dagarna nöjt jag av att gå runt och utforska staden, äta, dricka och bara ha det bra. Men sedan mådde jag allt sämre och efter en vecka var jag totalt i botten och låg på hotellrummet hela dagarna på slutet. Jag hade försökt att åka på organiserade utflykter till vinodlingar o.d. men jag har inte hunnit anpassa mig till det nya att allting nu är på internet och att jag inte kan träffa dem som arrangerar öga mot öga och boka – ytterligare ett problem: att anpassa sig när det skett förändringar i hur saker fungerar! (Det är inte enda anledningen till att jag mådde allt sämre, men en av dem.)
Vad tråkigt att höra att du mådde dåligt i Bukarest! Men det lät som att du hann se mycket av staden under de första dagarna i alla fall.
Många är nog som du! Det är rätt ovanligt att aldrig vara rastlös, och det är på gott och ont. Fördelen är att jag aldrig har tråkigt när jag är ensam hemma, men nackdelen är att jag väldigt ofta känner mig överstimulerad.